Fra WNYH i New York-
- sender vi direkte over hele landet.
Jeg heter Gabriel Noone, og dette er "Noone om natta".
Som historieforteller har jeg i årevis plyndret livet mitt.
Som ei skjære har jeg tatt det som skinner og forkastet resten.
I en historie kan man endre fakta, men nå må jeg være forsiktig.
Jeg skal fortelle det nøyaktig som det var. Jeg vil jo at dere skal tro meg, -
- og det blir vrient nok som det er. Denne heter "The Night Listener".
"Det begynte på verst mulig tidspunkt. Jess hadde flyttet ut,"-
- "jeg var trist og ingenting ga mening."
"Jeg prøvde å lese en av de tåpelige skrønene mine."
"Den handlet om vår åtteårsdag, men det føltes så falskt."
- Dette går ikke. - Det var ikke så ille.
- Det høres ikke ut som meg. - Jeg kan prøve å justere litt.
- Det høres falskt ut. - Gabriel, vi kan ikke ta det på nytt.
Vi skulle ha vært ferdige for en time siden.
Send et gammelt program. Beklager, men jeg klarer det ikke.
- Hei. - Hvorfor er du her?
Jeg tenkte å by deg på et glass. Hvordan gikk det?
De hadde lydproblemer. Jeg holder på å segne om.
- Vil du ikke bli med? - Nei.
Radiostasjonen er bekymret. Du skylder dem fem programmer.
Jeg vil ikke prate om det. Det går bra. Helt sant.
- Du... Ta med deg denne. - Gi deg, Ashe.
Jeg vil bare at du skal lese den. Vi skal gi den ut neste kvartal.
"En dagbok om oversanselig håp og mot". Inngår det aromaterapi?
Du kommer til å ha spørsmål når du har lest den. Hold ut.
Ja.
Jøsses! Du skremte meg.
Jeg hentet bare noen saker.
Du har med deg Lucifer.
Lucian. Han er bare en venn.
Jeg trenger bare å være litt for meg selv, vennen.
- Ja visst. - Vi ses.
- Nei, Hugo. - Hugo!
"Charles Dickens var bare tolv år"-
- "da han ble tvunget til å jobbe på en skosvertefabrikk."
"Dette ødela ham for alltid, og gjorde ham til forfatter."
"Vi har nok alle en skosvertefabrikk der vi mister våre barnehjerter"-
- "som vi mister våre melketenner. Min var i kjelleren vår i Milwaukee."
"Jeg skulle få eget lekerom."
"Ingen lurte da pappa lydisolerte det."
"Jeg kunne alle lekene hans da jeg var syv."
"Da jeg var 11, hadde han med andre voksne."
"Jeg lurte på hvor mye mamma visste, men så hørte jeg henne."
"Hun visket og ba noen flytte på seg. Hun hadde alltid vært der."
"De ga meg bind for øynene så jeg ikke ble gjenkjent og båndene kunne selges."
Du er hos Gabriel og Jess. Legg gjerne igjen beskjed etter pipetonen.
Hei, det er Pete Logand. Han som skrev boka.
Ashe ga meg nummeret ditt, så jeg ville bare...
Hvis jeg bare prater lenge nok, vil du kanskje... Ha det.
Overfalt? Jeg tenkte det var bra om du fikk noe annet å tenke på.
- Jeg kommer kanskje til å si noe galt. - Nei da.
- Likte du boka? - Den var uferdig, men kraftfull.
- Modig gutt. Hvor gammel er han? - 14.
- Hvordan fikk du tak i den? - Ingen agent. Donna sendte den.
Hun adopterte ham og fikk ham til å skrive.
Måtte du redigere mye?
Jeg har ikke hatt et manus med så få feil i hele år.
Det er en forbindelse. Husker du kjelleren han skrev om?
Han lyttet til deg etter at de hadde gått. Han ville du skulle ha dette.
Jess?
- Hva gjør du? - Jeg kan ikke føre regnskap...
...uten sjekkheftet ditt. Det så ikke ut her.
Dessuten liker jeg å vaske klær. Strømmen gikk og din pappa ringte.
- Du svarte vel ikke? - Jeg måtte. Han sa:
"Er du der? Ta telefonen, for faen." Han er en hyggelig gubbe.
Han ville kalt deg "den søte, lille gulingen" bak ryggen din.
Han og din stemor skal til London, men de kommer hit på ball i helga.
- Han må være kjempegammel. - Fordi jeg er det?
Jeg håper jeg har forsont meg med mine foreldre når jeg er på din alder.
- Har du fortalt dem om Jess? - Nei.
Han er tilbake før de kommer.
Ja vel.
Legg gjerne igjen beskjed etter pipetonen.
Hei, Pete. Dette er Gabriel Noone.
Ashe ga meg nummeret ditt.
Jeg har lest boka di. Jeg likte den kjempegodt.
- Hei. Er det virkelig deg? - Hvorfor skulle det ikke være det?
- Du høres ikke ut som du pleier. - Jeg er litt mindre dramatisk privat.
Du høres ut som om du er blitt rundjult.
Der traff du spikeren på hodet.
- Jeg kan faen ikke tro det er deg. - Det må du for faen bare gjøre.
Den nye mammaen min sier at jeg er stygg i munnen.
Jeg ble kjempeimponert av boka di.
- Hva skal dere gjøre til jul? - Hva mener du?
- Du og Jess. Har dere juletre? - Nei, vi gjør ikke så mye ut av julen.
Vi har en stor, rusten vanntank som de henger ei stjerne på hvert år.
- Ei stjerne? Det høres fint ut. - Ja, men den vender ikke hitover.
Den lyser opp graffitien. De andre får Betlehem, vi får "Roberta suger".
Store bokstaver: "Roberta suger." Vi malte over det, men det kom tilbake.
Hun må virkelig suge. Går det bra?
- Faen... - Pete?
Faen!
Ingen fare. Du må advare meg hvis du har tenkt å være morsom.
- Hva er det? - Donna står her og er plagsom.
Men jeg liker rødhårete jenter.
- Det er ham. - Hei "ham", dette er Donna Logand.
- Beklager, men hosten bekymrer meg. - Jeg skjønner...
- Hallo. - Det er Donna.
Han sover nå, vi måtte tømme lungene.
- Har Ashe fortalt at han har aids? - Ja.
Det fins fantastiske medisiner. De har gjort underverker for Jess.
Han fikk syfilis da han var åtte, og lungene er som sveitserost.
Han har ikke lang tid igjen. Noen måneder, maks.
- Det må være veldig tøft for deg. - Ja.
A bo i ødemarka gjør det ikke lettere, men svina får ikke vite hvor han er.
- Jeg trodde at alle satt i fengsel. - Moren forsvant.
De vet ikke hvor hun er. Vi vet ikke hva hun kan finne på.
Vi flyttet hit for å slippe å være paranoide.
Tanken på det plaget meg hele natta.
Hvordan det måtte føles å være 14 og tro på busemannen-
- og vite at det var ditt opphav?
Pete og jeg pratet nesten hver dag.
Hvem vil du prate med når boka er utgitt?
- Noen kjendiser som liker boka? - Derek Jeter hadde vært kult.
Ja vel. Greit.
- Vet du ikke hvem det er? - En sportsfyr.
- Hvilken sport? - Ikke vær så vanskelig.
Selv om du er pikkrøyker kan du vel se på sport?
- Har du aldri hørt "pikkrøyker"før? - Nei.
Det var ikke ondt ment. Du og Jess virker kule.
- Hvordan er det med ham? - Bra.
- Når får jeg prate med ham? - Han har flyttet ut.
Uff da. Så trasig.
Ja.
Han sier han trenger å være alene, men at han kommer tilbake.
- Men du er ikke sikker? - Når noen sier sånt, er man vraket.
- Det virket som dere var bra sammen. - Han er det eneste jeg var sikker på.
Du må være tålmodig. Sånt finner man ikke hver dag.
Det er det jeg ønsker meg.
Noe sånt. En dag.
- Det kommer du til å få. - Nei, det er ikke mange jenter her.
- Tenker du ofte på jenter? - Det er alt jeg kan gjøre - tenke.
Seeta, har du Playboy?
- Hei sann. - Hei.
- Hugo... - Det er til en venn.
Jeg skal ha en liten julefest. Vil du komme?
- Gjerne. - Jeg ringer. Vi ses.
Han får Playboy. Han gjemmer det vel for sin nye mor.
- Jeg har heteroseksuell innflytelse! - For en søt historie.
Vær forsiktig. Folk begynner fort å prate.
- Og hva? - Bruk hodet, da.
- Gutten ble misbrukt av homofile. - Nei, av pedofile. Hørte du ikke etter?
- De var vel menn? - Heteroseksuelle menn.
- Hvordan kunne de være det? - De kalte ham soper mens de drev på.
- Må du gjøre alt så ekkelt? - Ikke bli så sint.
- Det er jo lettere enn å føle noe. - Hva slags new age-svada er det?
- Vi trenger ikke være like avstumpet. - Du er en stor sutrekopp.
- Vil dere være alene? - Nei. Vi må dra nå.
- Dere gikk bedre overens denne gangen. - Ja, om tusen år kan vi prate sammen.
Hva skulle du fortelle om Jess? Vi treffer ham kanskje på tur hjem.
Si nå farvel til lillepikken. "Lillepikken"? Det tåler han.
- Jeg tåler faktisk store. - Du er fæl.
- Vi ses, pappa. - Ha det, gutt.
- Hei! Du er Gabriel Noone, ikke sant? - Ja.
Supert program.
Mamma pleide alltid å høre på det.
Så bra...
Gabriel. Gabriel!
Vent! Du lovte.
- Hvorfor inviterte du meg hit? - Det er en fest.
Gabriel?
- Hva er det? - Hvem er de?
Vennene mine. Og vennene til romkompisen min.
- Når ble du kjent med så mange? - Jeg ville ha nye venner.
Hva er problemet?
Jeg skjønner ikke hva som skjer.
Jeg var så ung da vi flyttet sammen. Jeg ville bare ta meg av deg.
- Tror du ikke jeg vil ta meg av deg? - Det sa jeg ikke.
I åtte år skulle jeg dø.
Nå ser det ikke sånn ut, og jeg vil vite hvordan det føles.
Var det noe tak i deg, hadde du gjort det slutt.
Det er ikke sånn jeg føler det.
Kom. Vær så snill.
Jeg kommer. Går det bra?
Ja, det går fint.
Du er hos Gabriel og Jess. Legg gjerne igjen beskjed etter pipetonen.
Det er Donna.
Jeg er på sykehuset.
Han ligger i oksygentelt. Det ser ikke bra ut.
Han overlever neppe natta. Jeg ringer igjen.
- Ha det. - Slutt på beskjeden.
- Hun hadde ringt hvis noe var hendt. - Ja, men jeg har en lei følelse.
- Ring sykehuset. - Jeg vet ikke hvilket han er på.
Kanskje de er litt melodramatiske.
Misbrukt av foreldrene, kjelleren... Det høres litt overdrevet ut.
- Noen mennesker har bedritne liv. - De er ikke alltid bedritne.
Kanskje de tar i litt.
Skulle et døende barn pynte på sannheten?
Hallo. Hei, Donna. Jeg setter på høyttaleren. Jess er her.
- Hei, Jess. Hyggelig å hilse på deg. - I like måte.
Gabriel, medisinen virker. Pete er bedre i dag.
- Han vil si hei hvis du har tid. - Hei, kompis.
- Hei, gutt. Står til? - Ok.
- Bedre enn i går. - Jess fikser sikringsskapet mitt.
Jeg vil ikke vite hva det betyr.
- Jeg må sove nå. Ha det så bra. - Sov godt, gutt.
For en lettelse.
Ja.
- Hva er det? - Har du ikke lagt merke til det?
Hva?
- Jeg tror det er samme stemme. - Nei...
Pete og Donna har samme stemme.
Den ene er lysere, men rytme og intonasjon er lik.
- Mener du at det er en imitasjon? - Ja, mer eller mindre.
- Hvorfor ville noen gjøre sånt? - Vet ikke. Penger. For å selge ei bok.
Det er mange som kjenner dem.
- Leger... En sykepleier sover der. - Det vet du ikke.
Ashe, da? Han må ha vært i Wisconsin.
Og bildet? Det er måter å bevise dette på.
- Jeg er glad hvis jeg tar feil. - Det er du aldri.
Endelig er jeg litt ovenpå. Hvorfor vil du ødelegge det?
Dette er ikke en av dine historier. Du ser aldri ting som de er.
- For noe sprøyt. - Sprøyt? Greit...
Nøyaktig hvor fortalte jeg deg at jeg var hiv-positiv?
- Det var på en benk i parken. - Nei. Det var det du sa på radioen.
Det var på en deli på 3rd Street. Men det er ikke like interessant, vel?
Jeg flyttet ut fordi jeg trengte en pause.
Du leter alltid etter materiale til programmet i forholdet vårt.
- Du likte det jo. - Jeg gikk med på det...
...for å gi min død mening. Men jeg trenger det ikke lenger.
Jeg har ikke noe program mer. Er du fornøyd?
Det er ikke min feil.
Du kjenner ham ikke.
Kanskje ikke.
Jeg synes det er ganske åpenbart.
Du vil ha barn, og nå har du skapt dette...
- Dra til helvete, din drittsekk! - Gå og lek med lille Tim.
Du er hos Gabriel og Jess. Legg gjerne igjen beskjed etter pipetonen.
Jeg antar at du ikke er hjemme, sa jeg prøver igjen senere.
- Hallo. - Det er Donna.
Vi vil gjerne at du skal feire jul hos oss.
- Mener du det? - Ja, gjesteværelset er ikke så fint...
...men min plumpudding er knallgod, og Pete hadde blitt kjempeglad.
- Er det Pete som hoster? - Ja, men det går bra med ham.
- Kommer du? - Det vil jeg gjerne.
- Flott! - Ja, det er det sannelig.
- Hei, Gabriel. Spiller du baseball? - Nei, det er en presang.
- Med autografen til Jerry Deter. - Mener du Derek Jeter?
Ja.
Jeg trodde at du ville være i Wisconsin.
Jeg kan ta vare på Hugo mens du er borte.
- Det gjør jeg så gjerne. - Det trengs ikke.
Trakk hun seg? Hva var unnskyldningen?
Det er ingen unnskyldning. Legen sa han kunne få influensa.
Fly er rene bakteriebomber. Jeg vil ikke smitte ham.
- En annen gang, kanskje. - Ja, hvis han lever.
Man vet aldri.
Nei, det gjør man ikke.
Man vet ingenting.
- Vi bør ikke treffes mer. - Det trenger ikke bli sånn.
- Jeg vil ha et ryddig brudd. - Skal vi ikke prates mer?
Jeg er for gammel til dette tullet. Du ødela det vi hadde.
Det er du som ikke kan se virkeligheten slik den er.
- Vet du noen som har møtt Pete Logand? - Nei.
- Ingen leger eller sosionomer? - Nei, hva prøver du å si?
Jess synes Pete og Donna høres like ut. Er ikke det rart?
Pete snakket ikke da han flyttet dit, så han tok etter henne.
- Har du fått all informasjon fra henne? - Ja, og fra Pete.
Har hun vist deg adopsjonspapirer eller noe konkret?
Hvis du tror det er en bløff, er du helt på jordet.
Jeg har snakket med dem i over et år, og de har fortalt ufattelige ting.
- Kanskje din nåværende situasjon... - Dette har ingenting med den å gjøre.
Du er i ferd med å gi ut ei bok av en forfatter du ikke vet noe om.
Burde du ikke være litt bekymret?
Ingen bok? Redaktøren tror vel på gutten?
Sjefen hans har fått kalde føtter. Donna og Pete er helt ute av seg.
- Finner du noe? - Ingen Pete Logand i noen rettssak.
Det betyr ingenting. Han tok navnet da hun adopterte ham.
Ashe tror at de bruker falskt navn så ikke moren skal finne ham.
Søt gutt, hvem han enn er.
Hvorfor ville noen gjøre noe sånt? En avskyelig måte å selge ei bok på.
Kanskje hun ikke vet hva hun gjør. Hun kan ha multiple personligheter.
Tenk om hun hadde en sønn som døde og nå antar hans identitet...
Kanskje hun har balsamert ham. Som fyren i "Psycho".
Vent... Herregud! Tenk om det er han som imiterer henne.
Nå må du holde opp. Dette er ingen selskapslek.
- Unnskyld. - Tenk om jeg knuste hans siste håp.
Det ville jeg ikke kunne leve med.
Har du tenkt på stemmeavtrykk?
- Like bra som fingeravtrykk. - Nå skremmer du meg.
Hei, det er Davia. Det er åpnet en ny thairestaurant...
- Hei, pikkrøyker... - Det er ham.
- Har du noe med henne? - Nei, jeg slettet siste beskjed.
- Du får ringe og gjøre opptak. - Hvordan gjør jeg det?
Du trykker bare på denne knappen før du ringer.
- Jeg vet ikke... - Det er en telefonsvarer, ingen bombe.
Tenk om jeg tar henne opp, og apparatet begynner å pipe.
Taper.
Nummeret er ikke i bruk.
Kontroller nummeret, eller prøv igjen...
Har du slekt i Wisconsin?
Ja, det har jeg faktisk. En sønn.
Han bor hos moren. Men jeg får treffe ham i høytidene.
- Hvor gammel er han? - 14.
Du fikk ham ganske sent i livet?
Ja. Ganske.
- Har du et bilde? - Ja, faktisk.
- Oi, se på de øynene! - Ja.
Han har din nese og hake.
Har han?
Unnskyld, men jeg så navnet ditt på passasjerlisten.
Jeg vil bare si at jeg setter pris på alt du har gjort... for oss.
Gleden var på min side.
Har du gjort noe for flyverter?
Nummeret er ikke i bruk. Kontroller...
500...
507.
509.
511? Faen.
Hei. Jeg har gjort noe skikkelig dumt-
- og håper at du kan hjelpe meg.
Jeg har en venn som bor i Montgomery, og jeg trodde at hun bodde i 511.
- Har du truffet henne på Nettet? - Nei, det er ikke noe sånt.
Hun er en god venn, hun er nok ofte her. Donna Logand.
Folk betaler oss for å slippe å bruke sin adresse. Derfor er vi her.
Skjønner. Hun er min venn, og jeg har reist langt.
Greit. Ha det.
- Er du forsynt? - Ja, takk.
Hamburgerne er ikke bra for magen din. Jeg skal lage deg noe hjemme.
- Vil du ha mer kakao? - Gjør to ganger dagen meg til junkie?
- Nei. Skal han ha noe? - Nei, takk. Det bør ikke bli en vane.
- Får jeg gi ham en klem? - Ja, han trenger all kos han kan få.
Da går vi.
- Vi ses. - Jepp. Hold deg varm.
Skal du ikke hilse, Gabriel?
- Går det bra med kamillete? - Ja visst.
- Er det nok lys på? - Det er bra. Takk.
Det var Hank i dagligvarebutikken som fortalte at du var her.
Det var ingen nifs blindegreie.
- Hvor lenge har du vært blind? - Jeg husker et dukkehus...
...og pappas ansikt. Sånne ting.
- Din mamma, da? - Hun døde da jeg var to.
- Fortalte ikke Ashe at jeg er blind? - Nei.
Det gjør oss mer sårbare. Vi har allerede flyttet én gang i år.
Det du har gjort for Pete, er fantastisk.
Hvordan fant du oss?
Stjerna.
Pete sa at han så ei stjerne på et vanntårn, og jeg fulgte den.
- Til huset? - Til kvartalet.
Så så jeg deg på verandaen.
Hvem var det da som fulgte etter meg fra kafeen?
Jeg må kunne stole på deg.
Telefonen din var avstengt, så...
Det er teen.
- Kan jeg låne toalettet? - Ja visst. Opp trappa.
Du fant rommet hans.
En fløyelskanin! Jeg hadde også en sånn.
- Så, Pete... - Han tar prøver på sykehuset.
Det ser ikke bra ut.
- Er det lungene? - Ja. De blir stadig verre.
- Får jeg treffe ham i morgen? - Ja visst.
- Du stirrer på meg. - Jeg... Jeg er bare engstelig for Pete.
Han betyr visst mye for deg.
Du betyr mye for ham også.
Faktisk, så...
"Motorveiens lys farer forbi, og én legger hånden på den andres lår."
"Det er det mest ekte man kan oppleve. Det betyr:"
"Der er du, og her er jeg."
"Og vi er her sammen."
Det er én av våre yndlingsepisoder.
Takk.
Pete har fortalt om deg og Jess. Hvordan går det?
- Han styrer med sitt og jeg med mitt. - Det virket som dere passet godt i lag.
- Elsker du ham fremdeles? - Jeg vet ikke.
- Føler han det samme? - Jeg vet ikke hva han tenker.
Kan jeg... få kjenne på ansiktet ditt?
Ja visst.
Det høres ut som Jess fremdeles elsker deg.
Det er vanskelig å leve i uvisshet.
Det er en lidelse.
Og du er en som trenger bevis.
Problemet er at vi bare er så elsket som vi tror vi her.
- Jeg gleder meg til å treffe ham. - Jess?
Nei, Pete.
- Vil du ikke prate med meg? - Jo visst, men...
Unnskyld.
Det vil alle. Han er noe for seg selv.
Jeg trenger din hjelp.
Jeg vet ikke hvor strømbryteren er. Kjenn etter ved døra.
Syposen min er her et sted.
Jeg tenkte å strikke ny genser til Pete.
Kan du hjelpe meg å finne den mørkegrønne?
Den fargen står til øynene hans.
- Her. - Takk.
- Vil du se genseren min? - Ja visst.
Jeg har ikke sydd i knappene ennå.
- Snu deg. - Greit.
Jeg stoler på deg nå, så du får ikke kikke.
Greit... Vent, jeg er ikke klar.
- Så du noe? - Nei, det gjorde jeg ikke.
Greit...
Nå kan du snu deg.
Hva syns du?
Den er... fin.
Vil du kjenne på den? Den er myk og god. Kjenn.
Ja, myk... Kjempefin.
- Hva er det? - Ingenting.
Er det noe i veien med meg? Jeg vet du liker menn.
Jeg prøvde å være vennlig, din jævla særing. Snu deg!
Unnskyld...
Var det på grunn av deg at boka ble stoppet?
Det var det jeg trodde. Boka betydde alt for ham.
Jeg kom for å hjelpe ham å finne et forlag.
Du kom hit fordi du ikke tror på oss.
- Du kan bare glemme i morgen. - Nei, jeg vil treffe ham.
Jeg trodde at du skulle kunne se inn i sjelen hans, -
- se selvmotsigelsene hans og se ham som ditt eget kjøtt og blod.
- Kunne du det, hadde du stolt på oss. - Jeg kom hit for å kunne si...
Si hva da?
At du er lei deg fordi du trodde at han var en bløff? Kutt ut.
Pete trenger mennesker som stiller opp for ham.
Du får aldri i verden se ham. Aldri i verden.
Drosjen din er her.
- Hvor ligger nærmeste sykehus? - I Madison, men det er åtte mil dit.
- Kjør dit. - Ja vel.
L-O-G-A-N-D.
- Ingen Pete eller Peter Logand. - Kanskje han bruker et annet navn.
- Hvilket navn skal jeg lete etter? - Jeg vet ikke.
- Kanskje du er på feil sykehus. - Jeg har vært på alle de andre.
- Kan jeg ta en titt på barnavdelingen? - Hva tror du?
Takk i alle fall.
Hei, gutt.
Unnskyld, jeg trodde at du var en annen.
Hvem er du?
Vekter!
Hallo.
Hallo?
- Vil du ha påfyll? - Gjerne.
- Den blinde dama som var her i går... - Donna.
- Har du sett gutten hun tar seg av? - Du mener Pete.
- Ja, der er han. Har du sett ham? - Han er på sykehus. Han er veldig syk.
Har du noen gang sett Pete?
- Han er nesten alltid på sykehuset. - Hvilket sykehus?
- Skal du ha noe mer? - Så du vil ikke hjelpe meg?
Ha en fin dag.
Hallo?
Jeg besøkte bare en venn.
Du kjenner ham kanskje. Pete? Har du sett ham noen gang?
Jeg vet ikke hva hun har sagt, men...
Hva gjør du?
Hva er det som skjer?
Vent, hun har...
Alle vet...
Jeg vet hva dere syke jævler gjorde med gutten.
La ham være, ditt perverse svin. La ham være.
Gabriel... Jeg beklager, de er veldig beskyttende her.
- Hold deg unna. - Jeg kom tilbake for å hjelpe deg.
- Det var du som brøt deg inn. - Han var ikke på sykehuset.
- Da var du på feil sykehus. - Jeg var på alle.
- Han var i Milwaukee. - Klart, men nå har han vel flyttet?
- Eller så kanskje han plutselig... - Han er død. Han døde i går kveld.
Dobbeltsidig lungebetennelse. De klarte ikke å få liv i ham.
Du er jaggu dyktig. Du har faen meg et svar på alt.
Det er sant!
Hvis noen nærmer seg, tar du bare livet av ham.
De vet alt, og nå ringer de sykehusene.
De liker ikke å bli løyet for.
- Jeg lyver ikke! - Herregud, hvorfor kom jeg hit?
Jo, fordi du trodde at det skulle bli en flott historie.
Du har vel tenkt å prate om oss på radioen.
Du vil bare bli likt av ditt publikum. Du er en syk jævel.
Du hakket på Jess som en gribb da han var døende.
Og du tror han vil komme tilbake.
- Herregud! Reis deg opp. - Som om du bryr deg, din faen!
Reis deg, det kommer en trailer.
Hjelp meg.
Jeg kan ikke la deg gjøre dette. Han er alt jeg har.
Nei!
- Du er jo helt sprø! - Gabriel.
Gabriel!
Kom tilbake.
Kom her! lkke gå fra meg, Gabriel.
Du vet ikke hva du gjør!
Gabriel!
lkke gå fra meg!
- Borte? - Hun forduftet.
- Hvem sa det? - Politiet.
De skulle se til henne, og huset var tomt.
Fant de gutten på sykehuset?
Det fantes ingen gutt.
Du er hos Gabriel og Jess. Legg gjerne igjen beskjed etter pipetonen.
- Har det pågått i tre dager? - Ja.
- Ring politiet. - Hva skal jeg si?
"Betjent, det er ei gal, blind dame i Wisconsin"-
- "som har en innbilt unge, og hun er sint på meg."
Hun kan dra til helvete. Jeg har ikke tenkt å endevende livet mitt.
- Hun prøvde å drepe deg. - Hun prøvde å ta sitt eget liv...
...og drepe meg i samme slengen, ja.
Det fins noe som kalles selvpåført lidelse.
De som lider av det, finner på ting for å få medlidenhet.
Som at de er syke eller har et barn som er sykt.
Minner om Münchausen-ved- stedfortreder, men uten noe barn.
- Er de ikke klar over at de gjør det? - Jo, men de kan ikke slutte å lyve.
- Hva skjer hvis man avslører bløffen? - Jeg vet ikke, det sto ikke noe om det.
Flott.
Hun ringte for to dager siden og bare ropte og skrek til meg.
- Hun virker uforsonlig. - Hun er desperat.
Hun er blind, så hva kan hun gjøre?
Hele historien er veldig tragisk.
Den er ikke tragisk, den er idiotisk.
Hun er sinnssyk og ondskapsfull.
Da jeg jobbet på en selvmordstelefon, mottok vi stadig sånne samtaler.
Samme person kunne anta ulike identiteter.
Da jeg skjønte at de ikke var ekte, ble jeg deprimert.
Det føltes sykt og tomt.
Fy faen...
- Skal vi svare? - Nei. Da kan hun gå av skaftet.
- Hva skal vi gjøre? - Ignorere det.
Hallo.
Har du noe å si?
- Gabe... - Hva vil du, for faen?!
Si det! Si noe, da!
Kom igjen!
Fra WNYH i New York-
- sender vi direkte over hele landet.
Jeg heter Gabriel Noone og dette er "Noone om natta".
Som historieforteller har jeg i årevis plyndret livet mitt.
Som ei skjære har jeg tatt det som skinner og forkastet resten.
Vi gikk tur i skogen i en times tid, -
- men oppdaget at vi hadde gått i sirkel.
Når alt kommer til alt, er jeg ikke sikker på hva som hendte, -
- men Donna og jeg er mer like enn ulike.
Vi er begge redde for å være ensomme, -
- og vi lengter etter en god lytter.
Når det gjelder Pete, er det en setning i "Fløyelskaninen"som lyder:
"Man er ikke virkelig i starten, det blir man av det som skjer."
Så dere får selv avgjøre hva som var virkelig og hva som ikke var det.
Jeg skal ta meg fri i et halvt år eller kanskje et helt år.
Jeg må konsentrere meg om virkeligheten en stund.
Takk for tålmodigheten. Takk for at dere hørte på.
Til vi møtes igjen - jeg heter Gabriel Noone.
God natt.
- Hallo. - Historien din har ingen slutt.
Vil du ha en, så bor jeg på Hudson Plaza Motel, rom 142.
Jeg legger noe igjen til deg.
Donna?
- Hvem er det? - Det er meg - Pete.
Er det du, Gabriel?
Jeg vet hun har sagt jeg er død, men hun prøvde bare å beskytte meg.
- Hvor er du? - Jeg venter på Donna på flyplassen.
- Er hun der? - Nei, hun dro nettopp.
Synd. Jeg ville så gjerne at dere to skulle prate sammen.
Jeg lovte å ikke prate med deg. Hun er sint på deg.
Jeg forstår.
Det var merkelig å høre på programmet ditt...
- Pete? - Ja?
- Jeg må spørre deg om noe. - Hva?
Skjedde det noe med Donna da hun var liten?
- Du skjønner vel hva jeg mener? - Ja, men... Jeg vet ikke.
Hun prater aldri om barndommen sin.
- Har hun sagt hvorfor hun er blind? - Nei.
Enn arret på armen hennes, da?
- Jeg tror at hun falt ned ei trapp. - Det ser ikke sånn ut.
Det ser ut til å være gjort med overlegg. Hun kan få hjelp.
- Jeg må legge på nå. - Greit, gutt.
- Ha det. - Ha det.
Kassetten beviser ikke noe. Han kan være hvem som helst.
- Det kan være en nabo, en fetter. - Jeg vet det.
- Hva er det, da? - Det er bare det at...
Hva?
Hvordan kan jeg savne noen som aldri fantes? Er det mulig?
Du vet sånne Star Trek-treff.
Der de kler seg ut som Kirk og Spock.
Og hvorfor? Jo, fordi de savner dem så fælt.
Er jeg så patetisk?
Du har et stort hjerte.
Det er det beste med deg. Det har det alltid vært.
Nå må jeg gå.
Det er et lite samfunn, og det er veldig rolig.
- Det er helt ideelt for din situasjon. - Det høres perfekt ut.
Vi har dessuten en ledig visningsleilighet-
- som er fullt møblert.
Når kommer sønnen din fra sykehuset?
- I morgen. - Kort tid, men det skal gå.
Takk.
Unnskyld at jeg spør, men hvordan mistet han beinet?
Det er en lang historie.
Han fikk en infeksjon.
- Han har vært syk veldig lenge. - Huff da.
Amputasjon er fryktelig greier, men man gjør det man må.
Naturligvis.
Han lever fremdeles i hvert fall. Det er det viktigste.
La meg vise deg de andre rommene.
- Solgte du den? - Ja.
- Hva er det? - Ingenting.
Hun har hatt det tøft, det er alt.